Din episodul anterior...
Acum deschide brațele, surioară. Am să-ți dau multe suflete.
Ești primul detectiv mexican al poliției din Los Angeles.
Ar trebui să spun "Bun venit la Omucideri, detectiv Vega!"
Comitetul pentru transporturi a votat în favoarea autostrăzii Arroyo Seco.
Lucrările de construcție vor continua luni dimineață.
Asta e casa noastră! Vom lupta pentru ea!
Ce vrem noi e să te facem primarul orașului Los Angeles.
- N-o să-mi trădez țara. - Ba sigur că ai s-o faci.
Există o profeție. Va veni o vreme când rasele se vor devora între ele...
Când frate de mâna fratelui va pieri...
Raul, nu!
Până nu va mai rămâne niciun suflet.
POVEȘTI DE GROAZÃ: ORAȘUL ÎNGERILOR
- Stai. Mă descurc singur. Du-te acasă. - Fratele meu e înăuntru.
Nenorociții ăștia văd doar un chip măsliniu, ca acela care a tras în ei.
Du-te pe ușa din spate.
Dacă fac asta, o să intru pe ușa din spate tot restul vieții.
Nu! Gunoiul ăsta nu intră sub nicio formă!
Vrei să sângerez pe pantofii tăi până mor? Dă-te la o parte.
- Tu... - Lasă-l!
Ești teafăr?
N-o să mai pot roti crosa în spate, dar da.
Cine a tras în tine? Ai văzut?
Nu. Tocmai încercam să mă ascund în propriul meu fund.
Atâta gaz lacrimogen... Cine naiba a văzut ceva?
Patru afurisiți de polițiști morți, și nimeni n-a văzut nimic.
- Lancaster a pierdut un ochi! - Câți mexicani morți?
Nici să n-aud!
Du-te să te panseze. Pe urmă, veniți la mine.
Problema asta trebuie lămurită. Mă auzi?
Du-te la familia ta. Mie mi-e bine.
Lewis... știi cine te-a împușcat.
Nu știu. Și nici tu nu știi.
Nimeni n-a văzut nimic și n-a făcut nimic. Nimeni n-a împușcat pe nimeni.
Mă auzi, partenere?
Dă-mi sticla mea.
Mulțumesc.
Eu sunt cel care ar trebui să-ți mulțumească ție.
Du-te la familia ta. Îmi place să beau singur.
Ne-am ocupat mai întâi de polițiști, desigur.
Dar am ajuns la el fără prea multă întârziere.
Avea inflamare cerebrală. I-am deschis craniul, ca să micșorăm presiunea.
Glonțul e încă în...
I-a ricoșat de craniu, însă fragmente de os i s-au înfipt în creier.
- Dar e în viață? - E ținut în viață.
Îmi pare rău, dar va trebui să începeți să faceți planuri.
Va trebui să-l deconectați de la aparatul pentru respirat.
Când?
Peste două, trei zile, cel mult. Îmi pare rău.
E în ordine... Stai liniștită, draga mea...
Mateo...
Uite ce i-au făcut.
Mamă... Să-l chem pe părintele Nunez?
N-o să moară. În niciun caz.
- Am vorbit cu doctorul și a zis... - Să-ți spun ce știu eu.
Cu două etaje mai sus, în spitalul ăsta, l-am adus pe lume.
N-o să moară aici.
Rămâi cu ea. Îl chem pe părintele Nunez și...
Am văzut ce ai făcut.
Dacă moare, nu mai faci parte din familia asta.
Deci acum avem de-a face cu o răscoală a mexicanilor.
- Zău așa. Nu crezi că... - Nu începe.
Avem o familie albă din Beverly Hills,
măcelărită într-un fel de ritual de magie neagră.
Acum avem o gloată de mexicani care împușcă polițiști pe stradă.
Primăria vrea situația asta rezolvată, și o vom rezolva.
Cum, domnule?
Trebuie să încheiați cazul Hazlett.
Cercetați ce era cu victimele, faceți orice vreți,
dar aduceți-mi un cap de mexican pe tavă.
Orice cap de mexican?
Ca să înțeleg bine, vrei să încheiem cazul Hazlett, nu să-l rezolvăm?
Ai înțeles perfect.
Trecem pe la mine ca să mă schimb.
Și după aia... Ce naiba facem după aia?
Știm că Hazlett n-a fost omorât acasă, dar știm pe unde se ducea.
La biroul lui, la templu, pe șantier, la country club.
Vecinii lui au zis că nu bea, nu fuma, nu umbla cu femei.
Cine-și bate capul să omoare un om atât de anost?
Era un afurisit de ministrant.
Atunci, poate ar trebui să cercetăm la biserică.
E clar: comitetul pentru transporturi s-a dus în mă-sa. Scuză-mi limbajul.
De ce spuneți asta, domnule?
S-a zis cu proiectul Arroyo Seco. Au avut "fasolarii" grijă de asta.
Oricum, cu Hazlett mort, nu mai are cine să construiască afurisenia aia.
Nu? Poate o companie care ține la interesele dv.?
Ce mai contează? Situația a devenit prea delicată sub aspect politic.
Acum fug toți de asta. Iar eu o să fac treceri de pietoni în Torrance.
Iertați-mă că spun asta, dar moartea a patru polițiști nu e doar o tragedie.
E o oportunitate.
Locuitorii acestui oraș sunt îngroziți în clipa asta.
Își încuie ușile și sting luminile,
speriați că grădinarii lor îi vor hăcui cu macetele.
Oamenii au acum nevoie de un campion care să le apere interesele,
să fie vocea lor, să le canalizeze teama și furia în ceva constructiv.
Cum ar fi autostrada.
Nu mai e doar o autostradă. E un simbol.
Și chiar voiam să vorbesc mai des la radio.
Mai mult: la buletinele de știri.
- Arăt prea îndesat pe ecran. - Vom rezolva asta...
... domnule primar.
Nu putem exploata în scopuri politice niște polițiști morți.
Nu-i exploatăm. Îi onorăm. Vindecăm.
Alo? Am înțeles. Mulțumesc.
Intrați, dle Nichols.
Trebuie ajustată puțin și mustața, vă rog.
Deci asta e biserica lui Hazlett?
- Cam grandioasă pentru gustul meu. - Nu ne prea potrivim aici.
Polițiștii nu se potrivesc nicăieri. De-asta suntem polițiști.
Vino, partenere. Să ne cumpărăm o pomadă magică.
- Crezi că e o impostoare? - Eu îi cred pe toți impostori.
- Vă pot ajuta cu ceva, domnilor? - Trebuie să vorbim cu Sora Molly.
- Îmi pare rău. Nu se poate. - Cum mi-ai răspuns?
Nu-i vom răpi decât câteva clipe, domnule.
Îmi pare rău. Se pregătește să țină serviciul divin.
Băiete, o să se pregătească pentru un mandat de percheziție,
dacă nu vorbim cu ea în următoarele două secunde.
O chem pe dra Adelaide.
Fiica mea e acum în legătură cu Domnul, ca să-și pregătească predica.
Nu vă voi permite s-o deranjați.
Sigur. În legătură cu Domnul. Înțeleg.
Vorbiți-ne despre James Hazlett.
Decesul lui a fost o mare pierdere pentru templu.
- Avea un fel de post aici? - De ce întrebați?
E o întrebare simplă, doamnă.
Era diacon în organizația noastră
și, ca atare, îi reveneau diverse obligații.
- De exemplu? - Era unul dintre trezorierii noștri.
Unul dintre tipii cu banii! Cred că era ocupat.
Fără donațiile credincioșilor, nu ne-am putea face operele de caritate.
Sunt total pentru operele de caritate.
Domnule detectiv, nu știu ce v-aș mai putea spune.
Dl Hazlett era un membru prețuit al bisericii. Nu mai e nimic de zis.
Avea un birou aici?
Are o firmă de construcții în centru.
Dar avea un birou aici, pentru activitatea lui de trezorier?
Da, dar publicul nu are acces acolo. Și acum vă rog să mă scuzați.
Ce-ar fi să mi-l arătați rapid? Partenerul meu va rămâne aici.
Trebuie să mă uit la lucrurile lui. Să-mi fac treaba temeinic.
Nu ți-ar veni să crezi câte formulare trebuie să completez la secție.
Viața mea e plină de hârțoage.
Doamnelor și domnilor, vă rog să vă ocupați locurile.
În curând, vom intra în emisie.
Doamnelor și domnilor! Ascultători din toată țara!
Vă mulțumim pentru că sunteți alături de noi.
Pregătiți-vă să simțiți puterea Domnului
și să zburați pe aripile muzicale ale binecuvântatului nostru înger!
Doamnelor și domnilor,
v-o prezint pe virtuoasa Soră Molly în bătălia ei cu Satana,
înarmată doar cu un cântec și-un zâmbet!
Doamnelor și domnilor, Sora Molly!
Ieri am întâlnit un domn pe stradă...
Era, categoric, un gentleman: avea un costum croit frumos,
guler cu linii riguroase și pantofi de piele de 10 dolari.
Iar el mi-a spus: "Soră, sunt ceea ce se numește diplomat."
"Am călătorit în toată lumea și L-am căutat pe Domnul peste tot."
"Dar unde este? Nu L-am găsit în Rangoon."
"Nu L-am găsit în Caracas. Nu L-am găsit nici măcar în Des Moines."
"Unde naiba se ascunde?"
Eram fermecată. Un diplomat! Nu mai văzusem așa ceva.
Așa că i-am zis: "Spune-mi mai multe, frate." Iar el mi-a spus...
Ce voce frumoasă are!
Am tot vrut să cumpăr unul dintre discurile ei,
dar pe urmă mi-am zis că radioul e gratis, nu?
- Dl Hazlett avea dușmani? - Au fost mexicani, nu-i așa?
Sigur... Doar că trebuie să am toate detaliile.
- Avea dușmani? - Din câte știu eu, nu.
Ați fost vreodată la el acasă?
Nu socializăm niciodată cu membrii congregației.
E logic. O să iau astea cu împrumut.
Aveți ceva împotrivă, doamnă?
Ascultă aici, Hymie. Poate crezi că știi ce faci aici,
dar crede-mă că habar nu ai.
Asta e Casa Domnului, iar noi suntem sfințiți în sângele Mielului.
În clipa asta, mă preocupă mai mult sângele acestor doi copii.
Uită-te bine, drăguță.
- Ai văzut "Beau Geste"? - Ce anume?
"Beau Geste". Filmul.
Trei tipi sunt într-un fort al Legiunii Străine franceze,
în mijlocul deșertului, și o grămadă de arabi se pregătesc să-i atace.
Toți ceilalți soldați sunt deja morți.
Așa că cei trei aranjează cadavrele prin tot fortul,
pentru ca arabii să creadă că locul e apărat de foarte mulți soldați.
E praf în ochi, nu? Așa e și cazul ăsta.
Cadavrele pictate și lăsate în albia râului, șarada mexicană,
cuvintele scrise cu sânge pe zid...
E mult prea mult. E praf în ochi.
Deci cu atâtea ținte false,
ne punem singura întrebare care se impune: cine are ceva de câștigat?
- Cine-l voia pe Hazlett mort? - E ceva ce are legătură cu banii?
Pun pariu. Eu mă uit prin astea,
apoi trec pe la biroul lui din oraș ca să-i salt catastifele.
Ceva trebuie să apară.
Eu voi găsi o cale de a vorbi cu Sora Molly între patru ochi.
Nu te grăbi. Găsește momentul potrivit.
Cu răbdarea se trece marea.
Și-ți zic: știu când sunt prevenit să mă țin deoparte.
Femeia aia are ceva de ascuns, și noi, amice, o să aflăm ce.
Îți spun: n-o să arate bine decât dacă avem un parapet.
Ce naiba e un parapet?
E un zid sus de tot, cu posturi pentru soldați. Ești atât de ignorant!
Nu e ignorant, Tom. Nu e bine informat.
Stați aici, băieți. Trevor, ai grijă de fratele tău.
Dacă te duci în locul acela, îmi aduci un suc?
Nu.
Bună ziua, dnă Branson!
Dr. Craft! Bună ziua! Ce surpriză!
- Da. Și pentru mine. - Dar nu lucrați lunea?
E ziua mea liberă. Și nu-mi place golful.
Da, și mie, și lui Frank ne place la plajă.
Soarele îi face bine. Cu respirația...
Așa e, da.
Eu am venit cu băieții.
- Ați vrea să stați cu noi? - Ce drăguț sunteți!
Da, e bine pentru Frank să-și facă prieteni.
Suntem chiar aici.
Nu se poate să stea așa pe podea. Nu e igienic.
Vrei un suc?
Mă întorc imediat.
Uite-l cum plânge cu lacrimi de crocodil!
De ce plângi?
Ce?
M-ai auzit, băiete. De ce plângi, Pancho?
Pentru polițiștii pe care i-au omorât ai tăi azi? Pentru ei plângi?
Nemernic slinos... Un glonț i-a scos ochiul partenerului meu.
Ochiul ăsta! Cum e?
Hai, plângi acum. Țipă naibii!
Hai! Țipă pentru mine.
Dle polițist Reilly, aș dori să-mi iau un suc.
Nu e problema ta, Rico. Nu te băga.
Unul de struguri.
- Noi suntem patru. - Eu sunt un oraș întreg.
Într-o bună zi, Rico...
De ce n-ai țipat?
Eram prea ocupat să-mi ud pantalonii.
Eu sunt Fly Rico. Mă știi, tipule?
Unchiul meu e sus. Prostănacul a fost acolo azi.
I-am zis să nu se ducă, dar nu m-a ascultat.
Așa că acum îi culeg alice din fundul ăla netot.
- Tu ce cauți aici? - Fratele meu e sus.
Știi "The Cat"?
Caută-mă acolo.
De ce?
Pentru că n-ai țipat. Ești un Pachuco, puiule.
- Să vă jucați frumos, băieți! - Frank, să te porți frumos.
"Beau Geste"! E un film străin.
- L-ai văzut? - Nu.
Ei erau în mijlocul deșertului. Și ăsta e un fort.
Tipii ăștia de aici sunt arabi. Ei erau răii.
Iar cei de aici, de pe parapet, sunt toți morți.
Atunci, ar trebui să zacă la pământ.
Morții stau întinși la pământ.
I-au proptit în picioare, ca să-i facă pe arabi să creadă că sunt mulți.
Mult mai mulți apărători ai fortului, înțelegi?
Sunt toți morți.
Mă rog... oricum, arabii se pregătesc să atace.
Nu-i atât de bună pe cât spune toată lumea,
dar, după o vreme, toate cărțile despre război sunt la fel.
Da, acum fac filmul. O să fie mai bun.
După război, eu eram în Berlin.
- N-ai face un film cu așa ceva. - La fel era și cu Essen.
Biata noastră țară a sângerat mult, nu?
Da.
Acum ne putem măcar ridica din genunchi și sta în picioare.
Unde e soția ta?
Soția mea are o piele foarte sensibilă la soare. Se arde foarte tare.
Ca dl Branson. În plus, e corpolent
și nu prea încape în costumul de baie.
Frank și eu iubim plaja.
Privești oceanul și visezi că pleci pe el.
- Unde? - Oriunde.
Cu o barcă cu pânze. Frank și eu. Spre Tahiti.
Poate că plecăm în Tahiti.
După război,
am locuit în subsolul unui magazin de pantofi cu sora mea mai mică.
În Berlin nu era mâncare.
Așa că a trebuit să plecăm. Altfel, muream pe stradă.
Ne-am dus la țară, unde ar fi trebuit să fie mâncare,
dar erau doar soldați.
Acolo l-am cunoscut pe dl Branson.
Nu era chipeș, în uniformă. Era gras și pe-atunci.
Dar avea mâncare.
Și eu aveam nevoie de mâncare.
Iartă-mă... Sunt doar o femeie prostuță.
Deloc.
Cine n-ar vrea să plece într-o bună zi cu o barcă cu pânze?
Și unde te-ai duce, domnule doctor?
Cred că și eu, tot în Tahiti.
Sigur nu vrei să vă duc cu mașina? Nu e niciun deranj.
Ai fost deja prea bun. Mulțumește-i doctorului Craft pentru suc, Frank.
- Mulțumesc, domnule doctor. - Cu plăcere.
Deci ne vedem vineri la cabinet, da?
Da. La revedere!
Ia-ți la revedere de la noii tăi prieteni, Frank.
La revedere, Tom! La revedere, Trevor! A fost foarte distractiv să ne jucăm.
Veniți, băieți!
27 de ani.
27 de ani. Polițistul Maynard West. Așa l-au ucis.
Ea este văduva lui, doamna Gloria West.
Au acasă un băiețel de patru ani. Numele lui e Nicholas.
Mama lui va trebui să-i explice în seara asta
că nu-și va mai revedea tatăl niciodată.
Doamne ferește să uităm asta vreodată!
Orașul Los Angeles n-a mai pierdut niciodată patru polițiști într-o zi.
Animalele care i-au asasinat pe polițistul West și pe colegii lui
trebuie deferiți justiției,
căci acest oraș nu mai poate trăi în umbra anarhiei lor!
Ei au tras primii. Ei i-au împușcat cu sânge-rece pe băieții noștri.
Nu au avut îndurare și nici noi nu vom avea față de ei.
Să știe fiecare mexican din Los Angeles că nu tolerăm așa ceva.
Și care a fost cauza? De ce l-au ucis pe polițistul West?
De ce l-au lăsat pe Nicholas fără tată? Nu pentru bani sau mâncare.
Au făcut-o din cauza unui drum. A unei autostrăzi care nu le place.
Eu spun că această arteră trebuie să fie acum simbolul a ceva mai mare.
E calea noastră de aur către viitor și nicio haită de câini n-o va opri!
Mâine voi introduce o moțiune în consiliul municipal,
pentru ca aceasta să fie rebotezată autostrada Maynard West Memorial.
Pentru polițistul West... pentru noi toți... Voi construi acest drum.
Voi construi acest drum!
Soră Molly... Sunt detectiv Santiago Vega.
Aș dori să-ți pun câteva întrebări, dacă se poate.
- Desigur. Pot să continui? - Da.
Am venit în legătură cu James Hazlett. Am înțeles că îl cunoșteai.
Da. Este... A fost diacon la templul nostru.
Un bărbat plăcut, înalt... Resimt mult această pierdere.
Era implicat în finanțele templului, nu?
Cred că da. Mama conduce această parte a afacerii. Eu fac altele.
Da, știu. Te-am văzut mai devreme.
Cum am fost?
Minunată. Și cântecele au fost minunate.
Tuturor le plac melodiile.
Ți se părea înalt?
Dl Hazlett. Ai zis că era un bărbat plăcut, înalt.
M-am referit la statura lui morală. Asta am vrut să spun.
- Îl cunoșteai bine? - Nu chiar.
Am luat cina la el acasă o dată, anul trecut.
Ba nu... în anul dinainte. Mama și eu.
Însă e greu să te apropii prea mult de enoriași.
De ce?
- Devin atașați. - Dl Hazlett a devenit atașat?
Nu. El era mereu foarte echilibrat.
Imperturbabil, aș putea spune.
Dar, cum spuneam, nu ne place să ne arătăm prea prietenoase,
pentru ca oamenii să nu se atașeze de noi.
Dar enoriașii nu sunt oricum atașați de tine?
De templu, nu de mine.
Eu sunt femeia de pe scenă sau vocea de la radio.
În rest, nu exist cu adevărat.
- Băiete, du-te înapoi la camion. - Nu, e în ordine.
Stăm doar de vorbă.
Du-te, Randolph.
Menirea lui e să-mi apere virtutea.
De ce nu ești în față, unde te pot vedea mai mulți?
Pentru că asta îi distrage. Se pare că sunt prea celebră.
Și îmi place aici, în spate.
- De ce? - Chiar că ești detectiv.
Aici e liniște. Și viața mea... e plină.
Fac turnee, emisiuni la radio și înregistrez cântece.
Dar nu pentru asta am ales această cale.
Vocația mea e pastorală. Vreau doar să ajut oameni.
E același motiv pentru care tu ai ales să te faci polițist, cred.
- Cred că da. - Dar nu ești sigur?
Ba da. Sunt sigur.
N-am prea avut de ales.
Mama m-a luat cu ea în turnee religioase de când aveam patru ani.
Eu cântam un cântec, ea făcea colecta.
Cântece de leagăn și Domnul Dumnezeu.
Am mers din oraș în oraș prin toată Nebraska.
Mai devreme sau mai târziu, credința pur și simplu m-a găsit.
- Tu ai fost salvat, domnule detectiv? - Te oferi?
Poți să-mi dai farfuriile alea?
Ai citit ziarul? Acum zic că o s-o joace Bette Davis.
Bette Davis? E vorba despre o frumoasă adolescentă a Sudului!
Explică-mi asta.
Eu n-am putut nici măcar să ridic cartea, atât e de grea.
Și războiul de secesiune... de parcă mi-ar păsa.
Dacă îi dau rolul lui Bette Davis, nu mă mai interesează.
- Ce ai împotriva lui Bette Davis? - E o chestiune de principiu, Lewis.
Să faci distribuția unui film e ca și cum ai croi pantaloni.
Trebuie măsurate exact lungimea exterioară, interioară, manșeta...
Nu poți să-mi spui mie
că Bette Davis e o frumoasă de 18 ani a Sudului, virgină.
- Femeia aia nu e virgină. - Exact.
- De unde știi? - De Scarlett sau de Bette Davis?
Scarlett e virgină. Cel puțin, la început.
Toată lumea e virgină la început, Sam.
Cuvânt din șapte litere. "Cuprins de frică".
- "Speriat"? - Începe cu T.
- "Timid". - Nu. Șapte litere.
Uite-i.
Cine-i ăla?
- L-am mai văzut? - E nou.
- S-au întâlnit cu cineva înăuntru? - E doar un puști!
Îți zic, Lewis... Ar trebui să suni la FBI.
Crezi că Hoover dă doi bani pe evrei? Întreab-o pe Emma Goldman.
- Cheamă armata sau așa ceva. - N-am încredere în ei.
În voi am încredere. Mai mult sau mai puțin.
Deci un grup de evrei bătrâni o să împiedice Al Treilea Reich
să invadeze America?
Ar trebui să jucăm o afurisită de canastă.
Sam, tu și Anton luați mașina voastră. Urmăriți-i pe naziști. Noi, pe puști.
Ce tot spui? Sunt croitor, nu domnul Moto.
Numai să nu vă apropiați prea mult. Stați pe banda cealaltă. Duceți-vă.
Ce mai urmează?
Sunt sigur că se întorc la ambasador. Nu vă faceți griji. Duceți-vă!
Vino.
Să nu-ți mai bați joc de mine așa vreodată.
Sunt soția ta, nu vreo târfă din San Pedro.
Da. Îmi pare rău.
Mama lui m-a rugat să-l vizitez. Era la ultimul etaj al spitalului.
Am luat liftul până sus.
Salonul lui era tocmai la capătul coridorului.
Am intrat. Era într-un plămân mecanic. Se uita la mine prin oglindă.
I-am spus mamei lui că nu pot să vindec oameni. Că nu-mi stă în putere.
Dar m-a implorat.
- Ce s-a întâmplat? - M-am rugat împreună cu el.
Era atât de slăbit, încât doar își mișca buzele.
Era la un pas.
Încă un pas, și Dumnezeu avea să-l ia.
Sunt sigur că i-ai adus alinare.
Nu știu dacă am făcut asta.
Cred că... a văzut prin mine.
Muribunzii au un har special și cred că el a văzut drept în inima mea.
Sincer, nu voiam să trăiască.
Voiam ca suferința lui să se sfârșească și să ajungă în sânul Domnului,
unde să poată merge din nou și să fie fericit.
Voiam să moară.
Fratele meu e pe moarte.
Îmi pare foarte rău.
E la spital.
Și trebuie să-l... deconectăm de la aparatul pentru respirat.
Probabil, mâine.
Te rogi pentru el?
Nu prea fac asta.
- Crezi în miracole? - Nu.
Crezi în Dumnezeu?
Nu.
Ești sigur?
Când eram mic...
Când a murit tata,
mi s-a părut că o văd pe Santa Muerte.
Ești sigur că n-ai văzut-o?
Dacă fratele tău e la un pas de moarte, ajută-l să găsească alinarea.
Dar găsește-o mai întâi în tine.
Când băiețelul acela s-a uitat la mine,
nu am putut găsi alinarea în mine. Așadar...
Cum aș fi putut să-l ajut?
Ce s-a întâmplat cu el?
A murit peste două zile.
În seara aceea a trebuit să cânt la radio.
Apoi m-am dus acasă și mi-am tăiat venele.
Dacă fratele tău moare, să vii la mine.
Mulțumesc, Soră.
Te rog, spune-mi Molly. "Sora" e femeia de pe scenă.
Și aceea nu ești tu?
Asta sunt eu. Cea care stă în fiecare luni între mormane de vase murdare.
Molly Joan!
- Mașina așteaptă. - Mamă, el e detectivul Vega.
Ne-am cunoscut. Vino!
Dacă e nevoie să mai vorbești cu fiica mea, fă-o prin avocatul nostru.
- Ești prea aproape. - Vrei să-l pierd?
- Ce naiba caută aici? - Se duce la ambasador?
Ți se pare că se duce la ambasador?
Urcă pe dealuri.
- Unde suntem? - În Pasadena.
Cine o să observe doi evrei bătrâni în Pasadena?
- Ești prea aproape! - Ce naiba face aici sus?
Se duce la vânat de căprioare?
- Acum unde suntem? - Caltech.
Unde?
Dottie, ciulește urechile alea. Caltech!
ATENȚIE MATERIALE EXPLOZIVE
Înger sfânt, mamă a morților, auzi-mi ruga.
- Temător! - Poftim?
"Temător". Cuvânt din șapte litere. "Cuprins de frică". Începe cu T.
Notează! Trebuie să-i spun lui Dottie.
Cum să fac asta? N-am hârtie.
În torpedou.
Înger sfânt, mamă a morților, auzi-mi ruga.
Subtitrare: Retail